Antarktika. Na svetu ni hladnejšega in bolj vetrovnega kraja.
Pol leta tu vlada popolna tema.
Sonce sploh ne vzide.
Večina ozemlja je povsem brez življenja.
Vsako pomlad pa se to spremeni.
Spoznajmo Steva.
Adelijski pingvin je, visok 60 cm in težak 7 kg.
Petletnega samca, ki dozoreva,
v naslednjih mesecih čakajo resne ovire.
Vendar brez skrbi, "ovira" je Stevovo srednje ime.
PINGVINI
Čeprav je Steve že hodil tod,
je bil prejšnja leta to le brezskrben sprehod.
Zdaj pa ni več brezskrben otrok.
Letos se bo družil z odraslimi.
Pojma nima, v kaj se spušča.
Ve le to, da zamuja.
Vsi drugi, izkušeni samci v Stevovi koloniji
so daleč pred njim na tem 160 km dolgem vsakoletnem potovanju
preko morja in ledu do negostoljubnih obal Antarktike.
Domov se vračajo pred samicami,
da bodo postavili tabor za sezono parjenja.
In na milijone jih je.
Adelijski pingvini vso zimo preživijo v Južnem oceanu.
Toda prišla je pomlad in zdaj iščejo kopna tla,
saj si lahko le na suhem ustvarijo družino.
In niso se namenili kamorkoli.
Vračajo se na kraj, kjer so se izlegli.
Njihova edina naloga je najti dober prostor za bodoči dom,
vzgojiti mladiče,
nato pa se, preden se začne zima, spet vrniti v morje.
Na tej polarni odpravi imajo prednost tisti, ki pridejo prvi.
Steve pa je zadnji, ki prihaja na zabavo.
Čakajte, kaj?
O, ne! Ne, ne, ne.
Cesarski pingvini? To je čisto druga vrsta.
Hej, ste videli okrog pol milijona pingvinov moje višine? In postave?
Niste? Prav.
Aha! Ovira.
To!
Živjo. Iščem ...
Ne vem, kaj to pomeni. Vprašal bom koga drugega.
Samo nekaj bi vprašal.
Oprostite, se poznava ...
Jaz sem Steve s ...
Tudi prav.
Hej, mali, zbudi se. Si videl kolonijo ...
Stari, samo nekaj sem te vprašal.
Av! Nehaj.
Nehaj!
Pravkar me je premlatil smrkavec. Tole mi ne gre dobro.
Prosim vas.
Ja, res je neprijetno.
Samo brez panike. To je noro, to je noro ...
Dobro sem. Vse je v redu.
To so samo grde sanje.
Tamle so! Fantje, počakajte me!
Fantje!
Steve je končno prispel na svoj cilj. V velemesto.
Krut kraj za zelenca.
Šele prispeli so, pa se že mlatijo
za košček kopne skale.
Mlad zelenec, kot je Steve, mora paziti, kaj počne.
Najprej mora najti primeren kraj za gnezdo, ki bo njegovo.
Čeprav se je tu izlegel,
Stevu nikoli bilo treba osvojiti prostora.
Ampak saj ne bi smelo biti težko najti dober prostor, kajne?
Fantje, kako je?
Nov sem v mestu, iščem dober prostor za gnezdo.
Če kaj izveste ...
Av! Prosim, ne grizite me! Hvala. Av!
Starejši, bolj izkušeni samci
imajo že leta najboljše prostore.
In svoje ozemlje bodo branili tudi za ceno življenja.
Miren sem. Ne paničarim.
Ne paničarim!
Dobro, oprosti!
To je bilo pravo tekmovanje.
V redu. Naslednji izziv.
Adelijskemu pingvinu
je dragocenejše od tal le eno.
Kamni.
Tu ni mogoče nabrati prav ničesar drugega.
Iz kamnov gradijo gnezda.
Poskušajo jih dvigniti malce od tal,
da bi jajca zaščitili pred hladnim snegom.
Ko se Steve loti nabiranja,
so večino dobrih kamnov že pobrali.
Pohiteti mora, da jih bo dohitel.
Vendar se izplača.
Gradi si zelo privlačno gnezdece.
Morda celo preveč privlačno.
Dobrodošel v sosedstvu.
Hvala.
Prisegel bi, da jih je bilo več.
No, dobro.
Čakaj malo. Eden, dva, trije, štirje, pet ...
Ej!
Eden, dva, trije ...
Pet.
Kaj?
Mogoče, če ...
Samo, če ...
Kaj, če ... Ne.
Mogoče bi lahko ... Ne.
Kako bi moral ...
Kakšni sosedje pa so to? Vse ti pokradejo.
Ej!
Veš, kaj? Samo mirno. Ne igraj njihove igre.
Steve mora hitro končati gnezdo, saj z morskega ledu
prihaja sem še več sto tisoč adelijskih pingvinov.
Nekaj tednov za samci se vračajo sem tudi samice.
Tudi one so, kot samci, preživele vso zimo na morju.
To je drugi val povratnikov.
In ko bodo prispele v kolonijo,
jih bo zanimalo, kako napredujejo gnezda.
Adelijski pingvini se vsako leto vrnejo na isto gnezdišče
v upanju, da bodo našli istega partnerja.
To pomeni, da veliko teh fantov prepeva: "Dobrodošla doma, draga!"
Nič ne privlači dam bolj kot dober pevec.
Zato se Steve ne obotavlja.
Dame, na voljo sem vam.
Poglejte ta golobčka. Blagor jima.
Ena prihaja.
Gleda mene?
Mislim, da me gleda. Ježešna, sem prihaja.
Pozdravljena. Jaz sem Steve.
Pa je šla.
Včasih so najlepše pesmi tiste žalostne.
Kaže, da to ni Stevovo leto.
Samo malo.
Živjo, jaz sem Steve.
Steve, to je Adeline.
To ni le prelep obred dvorjenja.
Steve in Adeline bosta izkoristila te prve trenutke intimnosti,
da si zapomnita glas drug drugega.
Po tem se bosta lahko našla v množici. Za vedno.
Odraslo življenje se je dobro začelo.
Romantika, dvorjenje.
Nadaljevati mora v dobrem duhu
in dati vse od sebe, da očara Adeline.
Skrivnost je v kamnih.
Ja, moral bi ji ponuditi več izbire.
Sprašujem se, ali se ji zdim privlačen.
Nabral bom nekaj kamnov ...
Nabral si bom točke.
Ustvaril si bom družino!
Lahko bi zgradil hišico na drevesu.
Fant, ona tako krasno diši.
Začeti moram telovaditi.
Poglej tega.
Ti je všeč ali ...
Dobro, nič hudega. Nazaj na delo.
Adeline hoče popolne kamne,
ki bodo ščitili bodoče mladičke.
Petica za trud.
Toda dvojka iz fizike.
V redu je, Adeline je potrpežljiva. Stevu bo prej ali slej uspelo.
Steve že več kot en mesec ni zapustil kolonije.
Zato misli, da si je že zdavnaj zaslužil malo počitka in sprostitve.
Pozno spomladi začne morski led pokati.
To je odlična priložnost za osvežujoče plavanje.
Nekaj ur v vodi dela čudeže.
Potrebujejo ga, preden se vrnejo k družinskim obveznostim.
To je kot spomladanski dopust.
Samo hladneje.
Končno malo miru in ... Ojej!
Ko ste vsak trenutek
obkroženi s tisoči pingvinov,
je samota pravo razkošje.
Steve išče mirnejši kraj proč od množice.
S sebe mora sprati umazanijo po vsem napornem delu.
Nato bo užival v samoti.
Priznati morate, izbral sem izjemne kamne.
Kiti ubijalci.
Uživam na ledenih gorah. O, ja!
Orke, dvestokrat večje od adelijskih pingvinov,
so največji plenilci na Antarktiki.
Z njimi ni šale.
Tudi orke so čakale, da led razpoka.
Ti kanali so idealne poti do njihovih lovišč.
In nihče noče postati prigrizek na njihovi poti.
Super je bilo!
Hej, fantje, zamisel imam!
Fantje?
Kam gredo vsi?
Čudno.
Tukaj je tako mirno.
Zato se vračam sem.
Želim si, da bi znal leteti.
V koloniji pa je bila Adeline je zaposlena.
Dva dragocena paketka, ki ju bosta morala Adeline in Steve
karseda greti naslednjih nekaj mesecev.
Ko se na Antarktiki pomlad prevesi v poletje,
se veter okrepi.
To so katabatični vetrovi.
Pihajo iz hladne notranjosti proti toplejšemu morju.
V trenutku lahko dosežejo hitrost do 240 km/h.
To je snežni vihar z orkansko močjo.
Celo tisti, ki so vajeni surovih vremenskih razmer na Antarktiki,
vedo, da je hudo, če jih ujame na odprtem.
Pingvini se trudijo vrniti v kolonijo.
Steve, ločen od preostalih, hitro izgubi orientacijo.
Tu ni zavetja pred viharjem.
Celo v koloniji so se vsi stisnili k tlom.
Starši morajo zaščititi jajca
pred ledenim vetrom s temperaturo –40O°C.
Močan sneg zamete vse pred sabo.
Tudi Adeline in njeni jajci.
Obstaja resna možnost, da je Steve nikoli več ne bo videl.
Po treh dneh se veter umiri.
Adeline je preživela in po nekem čudežu ohranila jajci pri življenju.
Vendar nima pojma, kje je Steve.
Adeline!
Steve? Steve!
Vez med tema golobčkoma je vsak dan močnejša.
Katabatični vetrovi oznanijo začetek kratkega antarktičnega poletja.
Medtem ko morski led okrog celine poka,
se pod njim pojavlja najbogatejše morje na svetu.
Južni ocean, ki obkroža Antarktiko,
za kratek čas privabi na milijone živali
na pojedino v svoje s planktonom in ribo bogate vode.
To je redek čas obilja za vse.
Steve in drugi samci to seveda izkoristijo.
Jedo in se debelijo za prihajajoče poletne tedne.
Led se je stopil
in to je kot velikanska polna shramba prav pred njihovim pragom.
Ob pravem času, saj se lahko vsak hip pojavijo nova lačna usta.
Adeline je izbrala ravno pravi čas.
Steve je zaradi ribolova s fanti
zamudil najpomembnejši trenutek svojega življenja.
Samo mirno. Dobro boš.
Zgradil si gnezdo, se paril ...
Oprosti.
Izlegla sta jajci, jajci sta v gnezdu.
Oprostite. Vzel si ribo za kosilo.
Vse bo dobro.
Morda Steve ni najtočnejši partner,
a se bo oddolžil z želodcem, polnim ribe.
Trenutek ne bi mogel biti primernejši.
Adeline hitro zmanjkuje hrane.
Zdaj je ona na vrsti za ribolov, zato zamenjata vlogi.
Steve živčno vskoči v vlogo očeta,
prvič v življenju.
Pojma nima, kaj počne, toda nagon mu pravi,
naj izbljuva kosilo v kljun svojega mladiča. Zato to naredi.
Steve in Adeline bosta skupaj hranila mladiča.
Toda v primerjavi z drugimi zaostajata.
Večina drugih družin dobro napreduje.
Vzreja mladičev je zdaj njihova edina skrb.
Starši številnih živalskih vrst hitijo vzgojiti mladiče.
Antarktične govnačke privlačijo iste kopne skale kot adelijske pingvine.
Tudi one prihajajo sem vzredit svoje mladiče
in za to izkoriščajo kratko poletno obilje.
Toda ko gre za hranjenje mladičev,
se ti vrsti v marsičem razlikujeta.
Stevova naloga je, kolikor razume,
bruhniti na mladiča,
nato pa ga pritisniti ob kamne, da mu bo toplo.
Govnačke pa so nagnjene k skrajnostim.
Govnačke so plenilke pingvinov.
Izkoriščajo nepazljivost staršev.
Toda Steve budno pazi na družino.
Še posebej zdaj, ko se je izlegel drugi mladič.
Nevarnost se lahko pojavi kadarkoli in iz katerekoli smeri.
Ko mladiča rasteta,
narašča tudi pritisk na novopečenega očeta Steva.
Mora ju hraniti in porediti, preden se začne zima,
ko se morajo pingvini vrniti na odprto morje.
Za to vlogo se je pripravljal vse življenje.
Steve in Adeline nimata veliko časa,
preden morje zamrzne in preseka pot do morja.
Da bi mladiči preživeli zimo,
morajo v naslednjem mesecu početveriti svojo težo.
Zato mora Steve pokazati Adeline, da lahko nahrani družino.
Čas je, da poredita ta mladička.
Steve se mora potruditi za želodec, poln ribe in krila.
Za vsak obrok je treba potovati tudi do 160 km daleč.
Toda Steve tega ne zmore sam.
Oba roditelja morata ves čas delati, da bi bila mladiča sita.
V enem mesecu v vlogi očeta
se je Steve neštetokrat povzpel sem gor, da je nahranil mladiča.
Zdaj večino časa preživita sama.
Steve ju obišče le vsakih nekaj dni.
Ta kratka srečanja so zelo živahna.
Pridita in vzemita!
Drug za drugim. Prav?
Hranjenje je že tako in tako težko,
tudi brez sosedovih mladičev, ki bi radi prigrizek.
Zato se Steve premeteno igra igro "sledi hrani".
Sijajen način, da loči svoja mladiča od drugih.
Kdaj sta postala tako hitra?
Kaj pravita na kratek odmor? Prav?
Resno mislim. Nehajta.
Hitro, na levo!
Dajta no.
Oprostite.
Oprostite. Na pomoč! Na pomoč!
Tole se mora nehati. Vključujem turbo pogon.
Adeline, lahko pomagaš?
Adeline!
Sredina poletja je in kolonija se uživa v 24-urni svetlobi.
Čeprav je temperatura okrog ničle,
je po antarktičnih merilih pravzaprav precej toplo.
Še posebej mladičem, pokritim s puhom.
Medtem ko je večina odraslih na morju,
se mladiči zaradi zaščite zberejo tesno skupaj,
saj govnačke ves čas prežijo nanje.
Lovijo v paru in iščejo najmanjše in najslabotnejše.
Starejši mladiči se zberejo v jato,
saj so v množici varnejši.
Mlajši pa so v večji nevarnosti.
In Stevova in Adelinina mladička spadata med najmlajše.
O, ne! O, ne!
Ej!
Proč od mojih otrok!
Spelji se! Svoje otroke jej!
Ježešna, spet sta lačna.
Dobro! Hočeta bruhanje? Izvolita.
Izvolita. Tule imata slastno bruhanje.
Kar lotita se.
Potrudita se, fanta.
Je dobro, kaj? Slastno bruhanje.
Marička pomagaj!
Adeline, mladiček te potrebuje.
Jaz grem po ribo za otroka.
Trudim se po najboljših močeh. Ne vem.
Mogoče nisem ujel prave ribe.
Adelinega bruhanja nikoli ne izbruhata.
Kaj je ta smrad?
O, ne!
Steve je slučajno zataval na ozemlje morskih slonov.
Trenutno se ti najbolj smrdljivi in največji tjulnji na svetu parijo.
Steve nedvomno ne pozna takšnega dvorjenja.
Tukaj vsi iščejo partnerja.
Ne, ne, ne. Ne.
Ne pride v poštev.
Kaj sem že hotel narediti?
Riba. Mladiči. Starševstvo. Na delo.
Ko se poletje bliža koncu,
Steve in Adeline vse več časa preživita na ribolovu,
da bi poredila mladiča za zimsko potovanje.
Mladiča sta pogosto sama. To je dobro,
saj začenjata izgubljati rjavo perje.
Srbi ju in zato sta nataknjena.
Nekateri imajo priložnost preizkusiti novi videz.
Toda golitev je na Antarktiki
vedno tvegana.
Jeseni vreme znova kroji njihovo življenje.
Mladiči prvič vidijo snežinke.
Vsi blaženi se ne zavedajo
nevarnosti, ki jo prinaša sprememba vremena.
Zaradi te spremembe sta Steve in Adeline zaskrbljena.
V tem času so mladiči že tako veliki,
da jih starši ne morejo več zaščititi pred vremenskimi neprilikami.
Adeline ve, da bosta morala kmalu skrbeti sama zase.
Zapustiti družino je zadnje, kar bi Steve zdaj storil.
Vendar nima izbire. Mladiča morata jesti.
Ne glede na to, kako hudo je na kopnem,
največja nevarnost šele prihaja.
Zima trka na vrata.
Daleč na odprtem morje spet začenja zmrzovati.
Na to spremembo sta Steve in Adeline
ves čas pripravljala mladiča.
Antarktika bo kmalu
povsem obdana s trdim ledom,
ki bo adelijskim pingvinom presekal dostop do odprtega morja
in s tem tudi do hrane.
Zato se vsa kolonija seli na obalo,
kjer so na vrsti še zadnje priprave pred odhodom.
Prva naloga je
spoznati mladiče z morjem.
Vse svoje kratko življenje so bili obsojeni
na košček kopne skale, kjer so njihovi starši naredili gnezdo.
Nikoli še niso izkusili vode.
Zdaj pa se morajo na hitro pripraviti
za največje potovanje v življenju.
Zaplavali bodo na odprto morje.
Potrebujejo močnega, zanesljivega odraslega, da jim pokaže tehniko.
Ups! Oprostite. Oprostite.
Pomiri se, Adeline. Jaz bom.
Glejte in se učite, otroci.
Pridite! Povsem varno je.
Zagotovo mora biti kje kak reševalec.
Zapomnite si, ko ste v vodi,
je najpomembnejše ostati miren in ne paničariti. Jasno?
Glejte, otroci, zabavno je! Častna beseda!
Ne potrebujem pomoči.
Na pomoč!
Ni tako hladno, ko ste enkrat v vodi.
O, ja!
Dobro je.
Vidite? Samo mirno, brez panike in vse bo v redu.
Odlično, otroci. Odlična učna ura.
Otroci?
Učna ura plavanja se je končala.
Zdaj imajo pomembnejše skrbi.
Veter je potisnil plavajoči led proti kopnemu
in kmalu bo obdal vso obalo.
To se lahko zgodi že v nekaj urah.
Celo odrasli so presenečeni.
Mnogi so ostali ujeti na ledenih ploščah, ko so bili na ribolovu.
Vključno z Adeline.
Zdaj je Stevova naloga,
da mladiča varno spravi iz kolonije.
Kot da naloga že sama po sebi ni dovolj težka,
je ledena masa presekala dostop na odprto morje.
Mladiči se spet soočajo z novim okoljem.
Medtem ko se učijo plavati skozi,
se ne zavedajo nevarnosti, ki spodaj preži nanje.
Morski leopardi.
Razlomljeni led je ustvaril popolno bivališče za tega lovca iz zasede.
Če se bo mladičem uspelo prebiti do odprtega morja, bodo na varnem.
Na odprtem morju se morski leopardi nimajo kam skriti.
Večji kosi ledu Ščitijo mladiče.
Toda težko je najti nezaseden kos ledu.
Morske leoparde privabi vsako živčno čofotanje po vodi.
Vsak pingvinček, ki ga zgrabi panika, postane glavna tarča.
Nekaj leopardov lahko ubije skoraj sto pingvinov v enem dnevu.
Steve ve, da je to za mladiče biti ali ne biti.
Adeline je uspelo priti preko ledu do odprtega morja.
Steve mora mladička odpeljati tja, na varno.
V redu je, otroka. Jaz že imam izkušnje z morskimi leopardi.
Samo pozorno me opazujta in me posnemajta.
Zapomnita si, mirno in brez panike.
Steve prispe do Adeline.
Zdaj morata mladička poskusiti prečkati led sama.
Če jima bo uspelo priti do staršev,
bodo imeli dostop do odprtega morja.
To je največji preizkus v njunem življenju.
Najbolje, kar lahko storita, je posnemati očeta.
Prvi mladič varno prispe na trdnejši led.
Drugi pa nima tolikšne sreče.
Njegovo edino upanje je pretvarjati se, da je mrtev.
Če bo čisto nepremičen, bo leopard morda izgubil zanimanje.
Delovalo je.
Odprto morje je pred njima in zdaj sta mladiča zunaj nevarnosti.
Hitro sta odrasla
in starši ne morejo storiti zanju ničesar več.
Zdaj bosta z drugimi adelijskimi pingvini odšla proti severu
na odprto morje, kjer so najsrečnejši in najvarnejši.
Izkušnje s kopnega in ledu puščata za sabo do naslednje pomladi.
Naslednje tedne
bosta tudi Steve in Adeline potovala naprej proti severu.
Toda tudi onadva bosta šla vsak svojo pot.
Naslednjih šest mesecev bosta ločeno preživela v Južnem oceanu.
Če bo vse v redu, se bosta znova videla naslednjo pomlad.
Steve je precej dobro opravil svojo prvo očetovsko vlogo.
Našel je čudovito partnerko. Zgradil ji je lepo gnezdo.
Skupaj sta vzgojila dva zdrava mladiča.
Kdo ve? Z malo sreče bi mu lahko uspelo tudi naslednje leto.
Mnogi pingvini ne bodo dočakali naslednje pomladi.
Antarktična zima je najhladnejša na našem planetu.
Da jo preživite, morate biti odporni, borbeni in odločni.
In imeti kanček tistega, kar ima Steve.
Tako? Želite, da hodim tako?
Saj niste posneli, ko mi je zdrsnilo, kaj?
Zakaj imate vi jakne? Tukaj je ledeno! Garderoba!
Zdaj je jasno, zakaj je naša oprema polna pingvinovih kakcev.
Recite "akcija".
Pozabite. Gremo.
Čista desetka!
Kje je že kolonija pingvinov?
Stari, zamočil sem. Moja napaka.
Ponovimo! Ponovimo!
Boljšega ne boste dobili, fantje.
Tako, pa pojdimo.
Niste usmerili kamere vame!
Končali smo. Odložil bom to.
Dobro, domov grem. Lahko noč, Sophie. Sijajen dan.
Komaj čakam, da se vrnem v hotel in se zavalim v džakuzi.
Čisto nič se ne vidi.
Kakšen smrad!
Takole se bom skril v kolonijo.
PINGVINI
MEDIATRANSLATIONS